Vill ni lära mig då?
Det skulle göra många män stolta.
Men en ung flicka... en ung kvinna som du...
...ska inte slösa bort sitt liv på en sån som jag.
- Varför inte? - Så är det bara.
Jag förstår inte. Jag tror er inte.
Jag vill inte tro er.
Det ni säger är inte sant, det är inte rättvist.
Så där klarar man inte provet.
- Vilket prov? - Förtroende.
Om man älskar nån måste man tro på vad de säger.
Så då kan vi inte vara tillsammans?
En dag kommer rätt man hit.
Då spelar inte det här nån roll längre.
Din mor är säkert orolig för dig.
Ni älskar min mor, eller hur?
Både du och din mor är fina kvinnor.
Som ni ser på henne och som hon ser på er!
Det struntar jag i. Ni kan få henne. Jag vill aldrig mer se er.
Jag hoppas att ni dör och hamnar i helvetet.
Tala om för din far att de tackade nej.
God morgon, McGill. Posten kom just.
Chefen vill att det här telegrammet skickas genast.
Pastorn!
- Han är borta. - Vad?
- Vem? - Pastorn har packat och gett sig av.
Varför? Vart skulle han?
Han måste ha gett sig av innan soluppgången.
Han är väl hos LaHood och berättar om omröstningen.
- Varför tog han med packningen? - Han kan inte bara ha försvunnit.
Det är inte likt honom. Han skulle ha sagt nånting.
Vi klarar oss nog.
Allt detta prat om att slåss. Inte undra på att han försvann.
Bestämde ni er inte för att ge er på LaHood och Stockburn?
- Jag sa vad jag tyckte. - Och de röstade med dig.
- De röstade efter övertygelse. - De röstade för att slåss.
Skulle de ha röstat så innan pastorn kom?
- De röstade för att hålla ihop. - Det var pastorn som höll ihop dem.
De såg att LaHood inte kunde rå på honom.
De trodde att han skulle klara av LaHood ensam.
Jag klarade mig innan han kom, eller hur?
Jag tänker ändå inte ge upp.
LaHood har dämt upp bäcken.
Om du hade accepterat hans erbjudande skulle det inte ha hänt.
Tio, tjugo, trettio.
Tack, mrs Hopper. Kom snart tillbaka.
Vad kan jag hjälpa till med?
Var så god.
Det är nog dags att packa ihop och ge sig av.
Vi har väl inget val.
Vad säger du, Barret?
- Pastorn borde veta vad vi ska göra. - Han är inte här.
Menar du att han har gett sig av?
Han sa till LaHood att vi tackat nej.
Innan han gav sig av sa han...
...att han hoppades att vi skulle göra det han skulle ha gjort.
Fan också.
Jag vet inte. Vi kan väl vaska utan vatten i några dagar.
Han ville inte att vi skulle ge upp.
Vi stannar väl några dagar. Vad har vi att förlora?
Jag skulle vilja hitta en enda guldklimp.
Och den skulle jag stoppa långt upp i arslet på LaHood.
Ja, sand har du, Barret, men du Ijuger inte särskilt bra.
Om pastorn är borta är det ute med dig.
Om jag vore som du, skulle jag ta mina två damer och ge mig av.
Hull!
- Är du arg på mig? - Nej, varför skulle jag vara det?
- Är du arg på mamma, då? - Nej, inte arg precis.
Hon sårade dig, eller hur? Jag vet hur det känns.
Jaså? Ja, vi får prata om det sen.
Får jag låna märren?
- Kan du sadla henne? - Det har jag redan gjort.
Ja, ta ut henne en stund.
Herregud, vilket fynd!
Gossage, titta!
Henderson!
Barret, titta!
Eddy och Teddy! Kom och se vad er far har hittat!
LaHood, din jävel! Jag vann över dig.
Titta på det här! Spider är rik.
Gå och hämta mulorna. Vi ska in till stan.
Vi? Vi ska åka till stan!
Sarah, jag vill be om ursäkt om det är nåt jag har gjort.
Nej då, det är ingenting.
- Nu fick Spider äntligen betalt. - Ja, det var väl hans tur.
Nån kommer åtminstone att lämna Carbon Canyon lite rikare.
Du ska veta att det finns plats i min vagn för det du vill ta med.
- Ber du oss följa med dig? - Ja, vi ska väl alla ge oss av.
Sen din far dog, har jag försökt hjälpa dig och Megan.
Nu vill jag att du säger som det är. Vad är det du har emot mig?
- Ingenting. - Vill du att vi ska vara tillsammans?
Du är den bäste man jag träffat, Hull Barret.
Svaret är ja.
- Sarah... - Hull, du måste förlåta mig.
Jag har varit så besvärlig på sista tiden.
Men jag har varit så förvirrad.
Efter allt som har hänt, är vi nog lite tokiga allihop.
Nu ska vi börja om på nytt nån annanstans. Alla tre.
- Och vi ska hitta en annan präst. - Ja.
En annan präst.
- Vill du se hur de rika har det? - Kanske det.
Vet din mor att du är här?
- Jag säger inte allt till henne. - Hon skulle inte gilla det.
Jag är lika gammal som hon var när hon gifte sig.
Ska jag visa dig runt? Det var väl därför du kom hit.
En halvmil uppför floden har vi delat på Cobalt Creek.
Den flyter genom ett dike längs sluttningen och slutar där nere.
- Den kan inte bara ta slut. - Det gör den inte heller.
Vattnet går in i ett tre fots rör som går nedför en brant sluttning.
Sen leds det in i ett smalare rör.
Hela tiden får vattnet högre fart och större kraft.
Det gör ont i mina öron.
När det leds in i vattenkanonen är trycket 100 kilo.
Det spolar bort sanden ifrån klippan och den går ner i fördämningen.
- Det ser för jävligt ut. - Vi klarar 20 ton sand om dagen.
Varför kom du hit egentligen?
Jag är bara ute och rider och ser mig omkring.
Jag vill också ta mig en titt på dig...
...riktigt nära.
Jag har visst hittat mig en guldgrävardotter.
LaHood!
Det är gamle Spider!
Kom ut och ta en drink med en hederlig karl, din skunk!
Är det en av dem?
En typ som heter Conway. Han jobbade åt mig förut.
Ett tag hade jag övertaget över dem.
Och sen kom en präst och gav dem nytt mod.
Ta hand om prästen också.
Han skämde ut mig inför mina män. Och slog ner fyra av dem.
- Gjorde en präst det? - Det kan ni ge er fan på.
- Hur såg han ut? - Lång, hård.
Och hans ögon... Det var nåt underligt med dem.
Säger det er nånting?
Det låter som en karl jag kände en gång.
Ja, han kände igen ert namn.
Men det är omöjligt.
Den mannen jag tänker på är död.
Jag vet att du är där inne.
Jag har nåt att visa dig.
Kom ut och ta dig en drink, ditt gamle svin.
Er far börjar visst bli trött. Ta hem honom nu.
Nej, vi kommer bara till stan en gång om året.
- Var är LaHood? - Där inne.
Vad vill ni?
- Ni är Stockburn. - Ja.
Och det här är mina vicesheriffer.
Mina herrar, hälsa på mr Conway.
Jag har inget otalt med er. Jag vill tala med Coy.
Han lyssnar.
LaHood...
...ditt kräldjur.
Jag tror inte att mr LaHood vill tala med dig, guldgrävare.
Men han kanske vill se dig dansa.
Jag kan inte dansa.
Det är lätt. Rör fötterna till musiken bara.
Pappa!
Stanna där, pojkar.
Lite musik, mina herrar.
Ta kroppen till Carbon Canyon.
Och säg till prästen att vi träffas här i morgon bitti.
Stanna! Vem är ni?
Vet du var kulan kommer ut?
Pastorn! Ni vet inte vad som har hänt. LaHood dämde upp bäcken.
Wheelers häst kom tillbaka utan flickan. Alla är ute och letar.
LaHoods gäng fick tag på henne, men ingenting hände.
Det är bra nu, Megan. Din mor är här.
Pastorn!
Det är bäst att ni kommer ut.
Så han och hans män...
...sköt på honom i all evighet.
Kulorna träffade i all evighet.
Det var han, eller hur? Sheriffen som ni varnade oss för?
Stockburn. Stockburn och hans vicesheriffer.
Vi skulle säga till pastorn att komma till stan i morgon.
Varför just ni?
När ni varnade oss för honom lät det som om ni kände honom.
Är det så?
Ert val häromkvällen visade mod. Ni måste fortsätta att hålla ihop.
Spider gjorde ett misstag och åkte ensam in till stan.
En ensam man är ett lätt byte.
Bara om ni håller ihop kan ni klara av såna som LaHood.
Glöm aldrig det.
Det där var en modig man. Ge honom en värdig begravning.
Ni tänker åka in till stan i morgon, eller hur?
Hur kan du säga så?
- Mår Megan bättre nu? - Hon sover.
- Tack för allt ni gjorde. - Jag är glad att jag var där.
När Hull berättade vad som hände i stan den där första dagen-
- visste jag att ni var en revolverman.
Det är många som bär vapen.
Megan berättade vad ni gjorde med Josh LaHood.
Det kan bara en revolverman klara.
Vill ni ha kaffe?
Det sägs, att ni tänker slåss emot sheriffen och hans män?
- Ja. - Gör inte det.
Det är en gammal skuld som måste göras upp.
Jag önskar att jag kunde få er att ändra er.
När ni gav er av mindes jag en dag när en annan man gick.
Jag svor att jag aldrig skulle bli så sårad igen.
Att jag aldrig skulle älska igen.
Sen red ni in i våra liv. Jag kunde inte hejda mina känslor.
Om jag bara kunde kontrollera mina känslor.
Jag trodde att ni var borta för alltid.
Det tvingade mig att bli vuxen, att se allt på ett nytt sätt.
Att uppskatta det jag har.
Jag behöver en man som inte lämnar mig. Kan ni förstå det?
Och ni skulle ge er av igen?
Ja.
Då blir det bäst så här. Jag ska gifta mig med Hull.
- Hull är en bra karl. - Ja, det är han.
Det här är bara för att jag inte ska vakna varje natt...
...och undra.
- Adjö. - Adjö, Sarah.
Paaastooorn!
- Vem är det? - En röst från det förflutna.
Paaastooorn!
Sarah, stäng dörren.
Vem är du?
Vem är du egentligen?
Det spelar väl ingen roll, eller hur?
Nej.
God morgon, Barret.
- Är inte ni lite tidigt uppe? - Jo, lite.
Den där är bra att skjuta buffel med. Men det finns inte många här.
Jag följer med er.
Dit jag ska finns det heller ingen buffel.
Jag vet det.
Inte ens med det där geväret har ni stor chans.
Det är mitt beslut.
Som ni vill.
Spring, för fan!
Vad fan gör ni?
Ni är en bra karl. Ta hand om Sarah och flickan.
Adjö då, pastorn.
Jag trodde att du sov. Varför har du klätt på dig?
- Pastorn har gett sig av? - Ja.
Talade du om att du älskade honom?
Han vet, att vi älskar honom båda två.
- Sa du adjö till honom? - Ja.
Det gjorde inte jag.
Megan!
Jodå, nog är det pastorn alltid.
Har ni sett honom förut?
Jag ser inte hans ansikte härifrån.
Det var som tusan.
Vart är han på väg?
Vill ni ha kaffe?
- Var så god. - Ni borde nog gå ut ett tag.
Den jäveln sitter bara där och dricker kaffe.
Jag antar att vi inte behöver den där sheriffen.
Ni behöver visst inte bekymra er om pastorn.
Är ni färdiga?
Herregud...
Vad fan gör han nu?
Han vill att vi kommer ut.
Leta reda på honom!
Du...
Du!
- Det var en lång promenad. - Ja.
- Var är han? - Han är borta, Megan.
Han är borta, mitt barn.
Du tar livet av hästarna.
Pastorn!
Vi älskar er, pastorn.
Jag älskar er.
Tack.
Adjö.
Swedish subtitles conformed by SOFTITLER
Textadministration: Svensk Text AB, Stockholm
Ripped by SkyFury